Russisk ortografi før 1918
Всѣ люди рождаются свободными и равными въ своёмъ достоинствѣ и правахъ. Они надѣлены разумомъ и совѣстью и должны поступать въ отношеніи другъ друга въ духѣ братства.
Все люди рождаются свободными и равными в своём достоинстве и правах. Они наделены разумом и совестью и должны поступать в отношении друг друга в духе братства.
Artikkel 1 i Menneskerettighetserklæringen først skrevet med den gamle ortografien, så med den moderne.
Det russiske ortografiske systemet før 1918 var i bruk for å skrive russisk før reformen i 1918, helt siden borgerskriptet (russisk: гражданский шрифт) ble introdusert av Peter den Store.[1][2]
Alfabetet
Russisk ortografi før 1918 | |||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() | |||||||||||||
Det kyrilliske alfabetet | |||||||||||||
А | Б | В | Г | Ґ | Д | Ђ | |||||||
Ѓ | Е | Ё | Є | Ж | Ѕ | З | |||||||
И | І | Ї | Й | Ј | К | Л | |||||||
Љ | М | Н | Њ | О | П | Р | |||||||
С | Т | Ћ | Ќ | У | Ў | Ф | |||||||
Х | Ц | Ч | Џ | Ш | Щ | Ъ | |||||||
Ы | Ь | Э | Ю | Я | |||||||||
Ikke-slaviske kyrilliske bokstaver | |||||||||||||
Ӏ | Ә | Ғ | Ҙ | Ҡ | Қ | Ң | |||||||
Ө | Ү | Ұ | Һ | ||||||||||
Arkaiske bokstaver | |||||||||||||
Ҁ | Ѹ | Ѡ | Ѿ | Ѻ | Ѣ | Ꙗ | |||||||
Ѥ | Ѧ | Ѫ | Ѩ | Ѭ | Ѯ | Ѱ | |||||||
Ѳ | Ѵ | Ѷ |
Utdypende artikkel: Det russiske alfabetet
Alfabetet før reformen av 1918 besto av 35 bokstaver. Mesteparten av disse forblir uendret.[3] Av disse er fire ikke lenger i bruk i moderne russisk ortografi: Ѣ, Ѳ, І og Ѵ, mens Ъ ser drastisk mindre bruk.[1][4] Bokstavene й og ё var ansett som varianter av и og е i den gamle ortografien,[5] men de har siden fått plass som fullverdige bokstaver.
Ѣ
Ѣ, ѣ (ять, jat) ble brukt i en rekke ord, og ble erstattet med е i den moderne ortografien, siden uttalen var lik i de fleste russiske dialekter, men det var ikke alltid slik.[4][6] Ѣ går tilbake på proto-slavisk *ě, en lang vokal som var veldig vanlig, som skal ha blitt uttalt /æ:/,[7] og ble derfor brukt i flere hundre forskjellige ord.[6] Det er likevel noen regler en kan bruke for å finne ut av om en moderne е går tilbake på gammel ѣ, blant annet at ѣ ikke kan være flyktig, altså at den ikke kan forsvinne i bøyde former av et ord; at ѣ ikke kan tilsvare moderne ё; ѣ kan ikke finnes bokstavrekkene -ере-, -еле-, -ре- og -ле-. I tillegg brukes ikke ѣ i lånord.[4] Hvis en ser е brukt før en hard konsonant, så er det veldig sannsynlig at den en gang var en ѣ, for eksempel дѣло, ѣхать, мѣсто, og лѣсъ (moderne russisk: дело, ехать, место, лес). I tillegg er ѣ å finne i mange grammatiske bøyninger, blant annet oblike former av pronomen, мнѣ, тебѣ, себѣ, чѣмъ, кѣмъ, всѣ, всѣми og всѣхъ (moderne russisk: мне, тебе, себе, чем, кем, все, всеми, всех); superlativs- og komperativssuffiksene -ѣе, -ѣй og -ѣйш-, infinitivsendingen -ѣть, mange preposisjoner og adverb, for eksempel вмѣстѣ, кромѣ, послѣ, вездѣ, гдѣ, внѣ (moderne russisk: вместе, кроме, после, везде, где, вне). Prefikset не- går noen gang tilbake på нѣ-, avhengig av betydning. негде i betydningen «det er ingen steder», typ «негде сесть» (norsk: «det er ingen steder å sette seg», skrives med нѣ-, men негде i betydningen «et eller annet sted», synonymt med где-то, skrives også негде i den gamle ortografien.[4] Kunnskap om ukrainsk eller polsk kan også komme til hjelpe, siden polsk ia og ukrainsk і ofte tilsvarer gammel ѣ.[4]
Ѳ
Ѳ, ѳ (ѳита, fita) ble uttalt som /f/ og brukt i greske lånord hvor det ble brukt theta, for eksempel Ѳёдоръ, (moderne russisk: Фёдор; norsk: Teodor) Аѳины (moderne russisk: Афины; norsk: Aten) og риѳма, (moderne russisk: рифма; norsk: rim).[4] Etter reformen ble denne bokstaven byttet ut med ф, som opprinnelig stod for gresk Phi,[8] men ble uttalt likt.[9]
І
І, і (И десятеричное, i desjateritsjnoje) sammenlignet med den moderne ortografien, skrives for lyden /i/ forran vokaler og й, med unntak ved samskriving.[10] Ellers brukes и som forventet, siden uttalen er lik mellom dem. For eksempel: линія, другіе, пріѣхалъ, синій (moderne russisk: линия, другие, приехал, синий).[4]
Ѵ
Ѵ, ѵ (ижица, izjitsa) ble brukt i greske lånord og tilsvarer bokstaven ypsilon, blant annet i ordet мѵро (moderne russisk: миро; norsk: krisma). Utenom noen få kirkelige begreper er slike ord veldig sjeldne i russisk.[4] I moderne russisk skrives ord med denne bokstaven med и, akkuratt som skjedde med і, siden uttalen var lik.[4]
Ъ
Ъ, ъ (ер, jer) ble brukt før 1918 på slutten av alle ord som slutter på konsonant utenom й og ikke allerede sluttet på ь, for eksempel столъ, телефонъ, Санктъ-Петербургъ (moderne russisk: стол, телефон, Санкт-Петербург).[4] Dette påvirket ikke uttale, men var heller bare arvet fra gammelslavisk, hvor ъ og ь representerte fullverdige vokaler. Men siden den gang, selv om de fortsatt var i bruk innen kirkeslavisk, hadde disse vokalene enten falt bort, eller blitt identiske med andre vokaler.[6] At en ikke lenger trengte å skrive ъ på slutten av såpass mange ord ga en cirka 4% mer plass i nedskrivne tekster.[11] I moderne russisk brukes bare tegnet for å skille stavelser fra hverandre eller markere mangel på palatalisering.[1][11]
Endringer i prefikser og suffikser
Prefikser på з-
Prefiksene из-, воз-, раз-, роз-, низ- skrives alltid fullt ut i den gamle ortografien,[4] mens i den nye kan з- falle bort hvis den ender opp ved siden av -с for å bedre reflektere uttale.[12] Med prefiksene без- og через- overstyres det til з istedenfor с.[4]
Genitiv entall hankjønnsending
Ord som slutter på -ый eller -ій i nominativ får henholdsvis endelsene -аго, -яго i genitiv.[4][13] De ordene som slutter på -ой eller -ъ får samme endelse som i moderne russisk: -ого eller -его.[13] For eksempel каждый, genitiv entall каждаго, moderne russisk каждого, men самый, genitiv entall самаго, moderne russisk самого.[4]
Hunkjønn og intetkjønn nominativ flertall adjektivsendelse
Adjektiv i hunkjønn og intetkjønn nominativ flertall hadde endelsen -ыя og -ія, mens i moderne russisk har de falt sammen med hannkjønnsformene -ые, -ие. For eksempel русскія пѣсни og новыя кресла (moderne russisk: русские песни, новые кресла).[4][13] Hvis flere substantiver beskrives av samme adjektiv, så fremt et av substantivene er hankjønn, brukes hankjønnsendingen.[13] For eksempel новые журналы, книги и изданія.
Tredje deklinasjon instrumentalis entallsending
Det fantes to varianter av instrumentalis entallsendingen. Den vanligste var -ію, og den andre var -ью, som tilsvarer moderne russisk.[14] For eksempel костію og тростію (moderne russisk: костью, тростью).
Variant i intetkjønn entall lokativ
I intetkjønn entall lokativ fantes det en variant med hvor nominativ -ье kunne ha lokativ -ьи fremfor forventet -ье. For eksempel о платьи, в призваньи.[13]
Endringer i enkeltord
Det moderne ordet её har tre betydninger på russisk: det er genitiv og akkusativ av она (norsk: hun), og eiendomspronomen av она. Akkustativsformen skrives det på samme måte som i moderne russisk, men genitivsformen av она og eiendomspronomenet er i den gamle ortografien ея (eller нея forran preposisjoner).[4][13]
Ordene они (de) og одни (en, alene) hadde en alternativ form som sluttet på ѣ, онѣ og однѣ, som kun kunne brukes i omtale av hunkjønn.[4] Denne formen var i bruk i blant annet Jevgenij Onegin.[15] I moderne russisk har denne formen falt ut av bruk til fordel for они og одни i alle kjønn.[16]
І ble brukt for å skille mellom миръ (fred) og міръ (verden, universet).[4]
Ordet что har tre betydninger i russisk: spørreordet og relativpronomenet hva og subjunksjonen at. Det var vanlig å markere relativpronomenet med aksent for å skille mellom betydningene.[17] For eksempel: Ты знаешь, что́ тебѣ полезно (du vet hva som er bra for deg) og Ты знаешь, что тебѣ полезно ученіе (du vet at det er nyttig å lære).
Referanser
- ^ a b c «Русский алфавит». tapemark.narod.ru. Besøkt 17. august 2022.
- ^ Шицгал, А. Г. (1985). Русский типографский шрифт: вопросы истории и практика применения (russisk). Kniga.
- ^ «Русская дореформенная орфография». redkayakniga.ru (russisk). Besøkt 17. august 2022.
- ^ a b c d e f g h i j k l m n o p q r «Какъ писать въ старой орѳографіи? • Arzamas». Arzamas (russisk). Besøkt 17. august 2022.
- ^ Грот, Яков Карлович (1885). Русское правописание: Руководство, составленное по поручению Второго отдѣления Императорской Академии Наук (russisk). Тип. Императорской Академии Наук.
- ^ a b c Matthews, W. K. (1960). Russian Historical Grammar (engelsk). Athlone Press. ISBN 978-0-485-17509-7.
- ^ Izotov, Andrej Ivanovič. (2001). Старославянский и церковнославянский языки: Грамматика, упражнения, тексты: Учебное пособие для средних и высших учебных заведений (PDF) (russisk). Moskva: IOSO RAO. ISBN 5-7552-0045-9. OCLC 491345383.
- ^ The Slavonic languages. London: Routledge. 1993. ISBN 978-0-203-21320-9. OCLC 606321825.
- ^ ««Насъ много». Интервью с Николаем Кузнецовым о том, кто сегодня пишет в дореформенной орфографии | Интервью | Статьи | Pechorin.net - портал больших литературных возможностей». pechorin.net (russisk). Besøkt 17. august 2022.
- ^ «ДОРЕВОЛЮЦИОННАЯ ОРФОГРАФИЯ - Дореволюционный (дореформенный, царский, старый) орфографический словарь - ДОРЕВОЛЮЦИОННАЯ ОРФОГРАФИЯ - Дореволюционный (дореформенный, царский, старый) орфографический словарь - cms4site™». www.dorev.ru. Besøkt 17. august 2022.
- ^ a b Guzeva, Alexandra (8. juli 2020). «Ъ - What's the point of the Russian alphabet’s most bizarre letter?». Russia Beyond (engelsk). Besøkt 17. august 2022.
- ^ «Приставки на согласную». Дзен | Блогерская платформа (engelsk). Besøkt 17. august 2022.
- ^ a b c d e f Belinskij, V. G. (1837). OSNOVANIJA RUSSKOJ GRAMMATIKI (PDF). Moskva: Peter Lang GmbH, Internationaler Verlag der Wissenschaften.
- ^ «ФЭБ: Ломоносов. Российская грамматика. — 1952». feb-web.ru. Besøkt 17. august 2022.
- ^ «А. С. Пушкин. Евгений Онегин. Текст произведения. Глава седьмая». ilibrary.ru. Besøkt 17. august 2022.
- ^ «Toлкoвaниe и знaчeниe cлoвa "Oнe"». Besøkt 17. august 2022.
- ^ «ДОРЕВОЛЮЦИОННАЯ ОРФОГРАФИЯ - Дореволюционный (дореформенный, царский, старый) орфографический словарь - ДОРЕВОЛЮЦИОННАЯ ОРФОГРАФИЯ - Дореволюционный (дореформенный, царский, старый) орфографический словарь - cms4site™». www.dorev.ru. Besøkt 17. august 2022.
Eksterne lenker
- Oversetter til og fra den eldre ortografien
- Ordbok for den gamle ortografien