Angelica Balabanoff
Angelica Balabanoff | |
![]() | |
Född | 4 augusti 1877[1], 4 augusti 1878[2] eller 1876[3][4][5] Tjernihiv[1][2] |
---|---|
Död | 25 november 1965[6][7][8] eller 1965[3][4][5] Rom[1][2] |
Begravd | Protestantiska kyrkogården |
Medborgare i | Kejsardömet Ryssland och Sovjetunionen |
Utbildad vid | Université nouvelle de Bruxelles[1] ![]() |
Sysselsättning | Politiker[2], redaktör[9], författare, politisk aktivist[10] |
Politiskt parti | |
Sovjetunionens kommunistiska parti[1] Italienska socialistpartiet (–)[1] Italienska demokratiska socialistpartiet | |
Make | Michail Balabanov |
Redigera Wikidata |
Angelica Balabanoff (ryska: Анжелика Исааковна Балабанова; Anželika Isaakovna Balabanova), född 7 maj 1878 i Ukraina, Ryska imperiet, död 25 november 1965 i Rom, var en italiensk socialistisk politiker med ukrainsk-judisk bakgrund.
Biografi
Balabanoff spelade under årtiondet före första världskriget en betydande roll inom den italienska arbetarrörelsen, som en av dess skickligaste agitatorer. Hon tillhörde en tid partistyrelsen och redigerade tillsammans med Benito Mussolini partiorganet "Avanti". Under första världskriget deltog hon livligt i fredsagitationen och var en av Zimmerwaldskommissionens ledande krafter, och övergick till tredje internationalen (Komintern) när denna bildades, och var dess sekreterare 1919–20. Balbanoff blev dock en av Sovjetrysslands första kända dissidenter. Hon protesterade mot partiets maktmonopol, hur socialrevolutionärer, anarkister och andra oliktänkande förföljdes. Hennes internationella berömmelse räddade henne och Lenin lät henne lämna landet 1922. Hon blev emellertid utesluten 1924. Utstött ur såväl Komintern som bolsjevikpartiet. I Västeuropa förde hon ett tvåfrontskrig; mot Mussolini och fascismen samt mot Komintern och den gryende stalinismen. [11]
Balabanoff tillbringade mycket tid i Sverige och var god vän med många ledande personer inom den tidiga svenska kommunistiska rörelsen, bland andra Fredrik Ström, Zeth Höglund, Kata Dalström och Ture Nerman. Efter ryska revolutionen 1917 flyttade hon till Ryssland och var aktiv inom Komintern men lämnade Sovjetunionen 1922.
Bland hennes skrifter märks den på svenska utkomna Minnen och upplevelser (översättning Leif Björk, 1927).
1933 brände nationalsocialister allt som fanns utgivet av henne under bokbålen runt om i Nazityskland.
Referenser
- Svensk uppslagsbok, Lund 1929
Noter
- ^ [a b c d e f] Dizionario Biografico degli Italiani, 19601988, Balabanoff, Angelica, läs online, läst: 2 april 2022.[källa från Wikidata]
- ^ [a b c d] BeWeB, läst: 2 april 2022.[källa från Wikidata]
- ^ [a b] Sapere.it, De Agostini, 2001.[källa från Wikidata]
- ^ [a b] läs online, www.mcnbiografias.com .[källa från Wikidata]
- ^ [a b] läs online, www.biografiasyvidas.com .[källa från Wikidata]
- ^ SNAC, Angelica Balabanoff, läs online, läst: 9 oktober 2017.[källa från Wikidata]
- ^ FemBios databas, Angelika Balabanova, läst: 9 oktober 2017.[källa från Wikidata]
- ^ Munzinger Personen, Angelica Balabanowa, läst: 9 oktober 2017.[källa från Wikidata]
- ^ WeChangEd, läs online.[källa från Wikidata]
- ^ Tjeckiska nationalbibliotekets databas, läst: 15 december 2022.[källa från Wikidata]
- ^ Björkegren, Hans (1985). Ryska posten - de ryska revolutionärerna 1906-1917. sid. 310
Externa länkar
Wikimedia Commons har media som rör Angelica Balabanoff.
- Böcker av och om Angelica Balabanoff på svenska bibliotek. Libris.