Itoigawaïta
![]() | |
---|---|
![]() | |
Fórmula química | SrAl₂(Si₂O₇)(OH)₂·H₂O |
Epònim | Itoigawa ![]() |
Localitat tipus |
|
Classificació | |
Categoria | silicats |
Nickel-Strunz 10a ed. | 9.BE.05 |
Nickel-Strunz 9a ed. | 9.BE.05 ![]() |
Propietats | |
Sistema cristal·lí | ortoròmbic |
Grup espacial | grup espacial 63 ![]() |
Duresa | 5 a 5,5 |
Lluïssor | vítria |
Propietats òptiques | biaxial (+) |
Índex de refracció | nα = 1,664 nβ = 1,674 nγ = 1,688 |
Birefringència | δ = 0,024 |
Dispersió òptica | forta |
Més informació | |
Estatus IMA | aprovat ![]() |
Codi IMA | IMA1998-034 |
Símbol | Ito ![]() |
Referències | [1] |
La itoigawaïta és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la lawsonita. Va ser descoberta l'any 1998 a Itoigawa (Chubu, Honshu, Japó), indret del qual n'agafa el nom.[1]
Característiques
La itoigawaïta és un silicat de fórmula química SrAl₂(Si₂O₇)(OH)₂·H₂O. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5 a 5,5. És l'anàleg mineral amb estronci de la lawsonita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la itoigawaïta pertany a «09.BE - Estructures de sorosilicats, amb grups Si₂O₇, amb anions addicionals; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: wadsleyita, hennomartinita, lawsonita, noelbensonita, ilvaïta, manganilvaïta, suolunita, jaffeïta, fresnoïta, baghdadita, burpalita, cuspidina, hiortdahlita, janhaugita, låvenita, niocalita, normandita, wöhlerita, hiortdahlita I, marianoïta, mosandrita, nacareniobsita-(Ce), götzenita, hainita, rosenbuschita, kochita, dovyrenita, baritolamprofil·lita, ericssonita, lamprofil·lita, ericssonita-2O, seidozerita, nabalamprofil·lita, grenmarita, schüllerita, lileyita, murmanita, epistolita, lomonossovita, vuonnemita, sobolevita, innelita, fosfoinnelita, yoshimuraïta, quadrufita, polifita, bornemanita, xkatulkalita, bafertisita, hejtmanita, bykovaïta, nechelyustovita, delindeïta, bussenita, jinshajiangita, perraultita, surkhobita, karnasurtita-(Ce), perrierita-(Ce), estronciochevkinita, chevkinita-(Ce), poliakovita-(Ce), rengeïta, matsubaraïta, dingdaohengita-(Ce), maoniupingita-(Ce), perrierita-(La), hezuolinita, fersmanita, belkovita, nasonita, kentrolita, melanotekita, til·leyita, kil·lalaïta, stavelotita-(La), biraïta-(Ce), cervandonita-(Ce) i batisivita.
Formació i jaciments
La itoigawaïta només ha estat trobada a l'illa de Honshu.