Janhaugita
![]() | |
---|---|
![]() Cristall de dalyita (marró) associats a janhaugita (ataronjat) ![]() | |
Fórmula química | (Na,Ca)₃(Mn2+,Fe2+)₃(Ti,Zr,Nb)₂(Si₂O₇)₂O₂(OH,F)₂ |
Epònim | Jan Haug (en) ![]() ![]() |
Descobridor | Jan Haug (en) ![]() ![]() |
Localitat tipus | Gjerdingselva (Gjerdingen), Nordmarka, Lunner, Oppland, Noruega |
Classificació | |
Categoria | silicats > sorosilicats |
Nickel-Strunz 10a ed. | 9.BE.17 |
Nickel-Strunz 9a ed. | 9.BE.17 ![]() |
Dana | 56.2.4.10 |
Heys | 14.9.37 |
Propietats | |
Sistema cristal·lí | monoclínic |
Estructura cristal·lina | a = 10,66Å; b = 9,78Å; c = 13,93Å; β = 107,82° |
Grup puntual | 2/m - prismàtica |
Grup espacial | P2₁ ![]() |
Color | marró vermellós, marró daurat |
Exfoliació | bona en (010) |
Tenacitat | molt fràgil |
Duresa | 5 |
Lluïssor | vítria |
Color de la ratlla | marró clar |
Diafanitat | transparent |
Densitat | 3,6 g/cm³ (mesurada); 3,71 g/cm³ (calculada) |
Propietats òptiques | biaxial (+) |
Índex de refracció | nα = 1,770 nβ = 1,828 nγ = 1,910 |
Birefringència | δ = 0,140 |
Pleocroisme | feble |
Angle 2V | mesurat: 80°, calculat: 84° |
Dispersió òptica | r > v distinta |
Impureses comunes | Ca, Fe, Zr, Nb, Ta, K, H |
Més informació | |
Estatus IMA | aprovat ![]() |
Codi IMA | IMA1981-018 ![]() |
Any d'aprovació | 1981 |
Símbol | Jhg ![]() |
Referències | [1] |
La janhaugita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la wöhlerita. Rep el seu nom de Jan Haug (1934-1998), un mineralogista aficionat noruec que va participar en la investigació mineralògica sistemàtica de la zona en què es trobà l'espècie.
Característiques
La janhaugita és un sorosilicat de fórmula química (Na,Ca)₃(Mn2+,Fe2+)₃(Ti,Zr,Nb)₂(Si₂O₇)₂O₂(OH,F)₂. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la janhaugita pertany a «09.BE - Estructures de sorosilicats, amb grups Si₂O₇, amb anions addicionals; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació» juntament amb els següents minerals: wadsleyita, hennomartinita, lawsonita, noelbensonita, itoigawaïta, ilvaïta, manganilvaïta, suolunita, jaffeïta, fresnoïta, baghdadita, burpalita, cuspidina, hiortdahlita, låvenita, niocalita, normandita, wöhlerita, hiortdahlita I, marianoïta, mosandrita, nacareniobsita-(Ce), götzenita, hainita, rosenbuschita, kochita, dovyrenita, baritolamprofil·lita, ericssonita, lamprofil·lita, ericssonita-2O, seidozerita, nabalamprofil·lita, grenmarita, schüllerita, lileyita, murmanita, epistolita, lomonossovita, vuonnemita, sobolevita, innelita, fosfoinnelita, yoshimuraïta, quadrufita, polifita, bornemanita, xkatulkalita, bafertisita, hejtmanita, bykovaïta, nechelyustovita, delindeïta, bussenita, jinshajiangita, perraultita, surkhobita, karnasurtita-(Ce), perrierita-(Ce), estronciochevkinita, chevkinita-(Ce), poliakovita-(Ce), rengeïta, matsubaraïta, dingdaohengita-(Ce), maoniupingita-(Ce), perrierita-(La), hezuolinita, fersmanita, belkovita, nasonita, kentrolita, melanotekita, til·leyita, kil·lalaïta, stavelotita-(La), biraïta-(Ce), cervandonita-(Ce) i batisivita.
Formació i jaciments
Va ser descoberta l'any 1981 a Gjerdingselva, Nordmarka, Lunner (Oppland, Noruega), on sol trobar-se associada a altres minerals com: pirofanita, monazita, kupletskita, elpidita, dalyita i aegirina. També ha estat descrita al massís de Khibini, una àrea muntanyenca que es troba a l'óblast de Múrmansk, a Rússia.
Referències
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- ↑ «Janhaugite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 28 octubre 2016].